דב הייקינד
מדינה |
![]() |
---|
דב הייקינד (באנגלית: Dov Hikind, נולד ב-30 ביוני 1950) הוא פוליטיקאי ושדרן רדיו יהודי אורתודוקסי אמריקאי, בעל דעות שמרניות. הייקינד משמש כחבר בית הנבחרים של מדינת ניו יורק מטעם המפלגה הדמוקרטית, למעלה משלושים שנה. הוא התפרסם בשל שורת התבטאויות בוטות בנושאים שונים, ובמיוחד כנגד מי שהוא רואה בהם אויבי מדינת ישראל והיהדות, ואף התבטא בחריפות כנגד מנהיגי מפלגתו ובכלל זאת נשיא ארצות הברית, ברק אובמה.
קורות חיים
נולד ב-1950 בויליאמסבורג שבברוקלין, ניו יורק, לזוג יהודים, ניצולים יחידים למשפחותיהם שהושמדו בשואה, מאיר ופרידה הייקינד. האב השתייך לחסידות ויז'ניץ.
בראשית פעילותו הפוליטית חבר הייקינד לארגון הליגה להגנה יהודית של הרב מאיר כהנא ובשנות השבעים נלחם והפגין בין השאר למען שחרור יהודי ברית המועצות וסוריה, ועוד. ב-1982 נבחר לראשונה מטעם המפלגה הדמוקרטית, כאחד מ-150 חברי בית הנבחרים (הבית התחתון) של מדינת ניו יורק ומאז נבחר בהתמדה וברצף מזה 17 מערכות בחירות, עד וכולל בחירות נובמבר 2014. מחוז הבחירה שלו, המחוז ה-48 בברוקלין, כולל בתוכו את בורו פארק ואוכלוסייתו מורכבת בעיקר ממצביעים יהודים, לרוב שמרנים דתיים, רובם חסידים ומיעוטם ליטאים, וכן יהודים יוצאי ברית המועצות. כיהן כיו"ר תת-הוועדה לענייני זכויות האדם בבית הנבחרים של מדינת ניו יורק.
החל מסוף שנות התשעים ומזה כחמש עשרה שנה יש לו תוכנית רדיו שבועית, מדי מוצאי שבת, בתחנת רדיו נוצרית - שמרנית בניו יורק - WMCA, בה הוא משמיע את דעותיו בענייני היום. הוא גם מרבה להתארח בתוכניות רדיו וטלוויזיה אמריקאיות שונות.
בבחירות האחרונות עד כה לבית הנבחרים של מדינת ניו יורק ב-4 בנובמבר 2014, הייקינד ניצח את המועמד הנגדי, נחמן קאלר, ברוב גדול של 79 אחוזים מול 21, והמשיך כהונה של 32 שנים.
ב-2017 ניסה בנו יוני להתמודד על כיסא בבית הנבחרים של העיר ניו יורק, תוך מערכת בחירות סוערת יחסית אך הובס בידי קלמן יעגער שקיבל את תמיכת החסידויות הגדולות
נשוי לשושנה, גר בברוקלין ואב לשלושה.
דעותיו
הייקינד היה בין מנהיגי המתנגדים בארצות הברית לביקורו של הנשיא רונלד רייגן בקברי חיילים נאצים בביטבורג, גרמניה המערבית, ב-1985, ואף נסע לשם להפגין. הוא גם נסע לאוסטריה ב-1986, להפגין שם נגד בחירתו של קורט ולדהיים לנשיאות מדינה זו, לאחר שנחשף עברו הנאצי של ולדהיים. ב-1991 היה בין מנהיגי היהודים שדרשו לבוא חשבון עם הפורעים האפרו - אמריקנים, במהומות קראון הייטס.
ב-1985 מחבלים פלסטינים בראשות אבו עבאס רצחו יהודי אמריקאי נכה בשם ליאון קלינגהופר על סיפונה של ספינת הנוסעים אכילה לאורו. ב-1996 נודע כי אבו עבאס מצא מקלט בתחומי הרשות הפלסטינית. הייקינד עתר לבג"ץ, בשמם של מאות אלפי היהודים תושבי אזור הבחירה שלו, בבקשה שיורה ליועץ המשפטי לממשלה להעמיד את אבו עבאס לדין פלילי באשמת רצח ולחלופין, שיצווה על מעצרו לצורך הסגרתו לארצות הברית. משיב נוסף בעתירה היה שר הביטחון, לגביו ביקש הייקינד שהוא יורה לכוחות הביטחון למנוע את עזיבתו של אבו עבאס משטח הרשות הפלסטינית. העתירה נדחתה בהיעדר "זכות עמידה" של העותר ובשל היותה מוקדמת מדי[1] ואבו עבאס נמלט בעקבות זאת מתחומי הרשות הפלסטינית, לעיראק של סדאם חוסיין. הוא נתפש שם ב-2003 בעקבות כיבוש עיראק על ידי האמריקאים ומת בכלא ב-2004.
הייקינד לחם והצליח לשנות את מדיניות משמר החופים האמריקאי, כך שתותר חבישת כיפה, גם במדים.
בתחומי החברה מתבטאת שמרנותו של הייקינד בין השאר בהתנגדות לאפליה מתקנת בעסקים, בחינוך ובשרות הציבורי. הוא אף פרסם מחקר, במסגרת תפקידו כיו"ר הוועדה לזכויות האדם, על ההשפעות הרעות של מדיניות זו. בעקבות ריבוי מעשי ואיומי הטרור וכנגד הדעה ה"נכונה" מבחינה פוליטית הוא העביר חקיקה שאיפשרה לכוחות השיטור של ניו יורק לשקול גם שיקולי מוצא אתני בזיהוי חשודים בטרור.
על אף השתייכותו המפלגתית, ובשל דעותיו השמרניות, הייקינד מוצא עצמו לעיתים קרובות במרכז שדה הלחימה הפוליטי, בין המפלגה הרפובליקנית לדמוקרטית, תומך לעיתים במועמדי האחת למישרה מסוימת ולעיתים במועמדי יריבתה. בבחירות למישרת מושל מדינת ניו יורק למשל, הוא תמך בג'ורג' פטאקי הרפובליקני, במירוץ הראשון שלו, בו זכה במישרה ב-1994. גם בבחירות לראשות עיריית ניו יורק, הוא תמך ב-2001 במועמד היהודי רפובליקני (שהפך אחר כך לעצמאי), שאכן נבחר אז לראשונה לראשות העיר, מייקל בלומברג, ושב ותמך בו גם ב-2005. בבחירות האחרונות ב-2009 הוא תמך ביריבו של בלומברג, המועמד הדמוקרטי ביל תומפסון. גם בבחירות לנשיאות הוא תמך בשתי מערכות הבחירות האחרונות ביריביו הרפובליקניים של הנשיא אובמה ולפני כן תמך בנשיא הרפובליקני ג'ורג' בוש (הבן).
תומך ישראל
הייקינד תומך בישראל והוביל והשתתף במספר רב של משלחות תמיכה אמריקאיות בה. בין השאר, במלחמת לבנון השנייה הוא הוביל משלחת תמיכה, שבאה לעזור לתושבי הצפון, ב-2013 הוא ארגן עצומה עליה חתמו כמאה מחוקקים וסנטורים אמריקאים שונים, הקוראים לנשיא ארצות הברית ברק אובמה לשחרר את ג'ונתן פולארד[2], ועוד.
במאבק ימין - שמאל בישראל הוא תומך בצד הימני של המפה הפוליטית. היה בין מובילי המחאות נגד הסכמי אוסלו ונגד יצחק רבין, טרם הירצחו. רעייתו שושנה, מנהלת את “קרן הפיתוח” של אגודת ידידי עטרת כוהנים, שבאמצעותה הועברו במרוצת השנים מיליוני דולרים לרכישת קרקעות ומבנים ליהודים במזרח ירושלים[3]. בתקופת ההתנתקות הוא ביקר בישראל בראשות משלחת תמיכה במתיישבי גוש קטיף והביע התנגדות לנסיגה החד צדדית ובעקבות ביצוע ההתנתקות אף קנה אישית, בית ביהודה ושומרון[4]. ב-2007 היה הנואם המרכזי ובין מארגניה של הפגנה גדולה בברוקלין נגד כוונות ראש ממשלת ישראל דאז אהוד אולמרט לחלק את ירושלים[5].
הייקינד ממשיך גם כיום לבקר בישראל לעיתים תכופות בראש משלחות שונות ולהביע את תמיכתו בהתיישבות היהודית[6]. בביתר עילית, גן ציבורי נקרא על-שמו, בכיכר "אור לציון".
ראו גם
קישורים חיצוניים
- תקציר קורות חיים של דב הייקינד, באתר הרשמי של בית הנבחרים של מדינת ניו יורק
- הבלוג של דב הייקינד
הערות שוליים
- ^ בג"ץ 2915/96 - דב הייקינד נ' היועץ המשפטי לממשלה ו-2 אח', פ"ד נ(1), 818, עמ' 15 - 16
- ^ "ארה”ב: ביוזמת הייקינד מאה מחוקקים חתמו על עצומה לשחרור פולארד", באתר JDN
- ^
חמי שלו, ניו יורק, התחפושת של דב הייקינד והנזק התדמיתי לישראל, באתר הארץ, 1 במרץ 2013
- ^ חגי הוברמן, "חבר מועצת עיריית ניו יורק יקנה בית בשומרון", באתר אמנה
- ^ מיכל אטיאס, "הפגנת ענק בברוקלין נגד הכוונות לחלוקת ירושלים", 11 באוקטובר 2007, באתר דתילי
- ^ יהודה גולן, "דב הייקינד חבר קונגרס מניו יורק בא להזדהות עם המאבק בשדמה", 20 בנובמבר 2009, ב"מקומונט ירושלים"
27321110דב הייקינד